Det var en gang...
Verden tilhørte ikke mennesket, men til gudene i Valhall.
Til Odin, guden for visdom og krig.
Og Loke, guden for ugagn og kaos...
Det er skrevet på himmelen...
...at livet skal reflektere fødselen.
Som refleksjon i vannet.
Flyktig, men sann.
Og slik var det for Helle.
Datteren til Asmund.
Den eneste og sanne arvingen til kongeriket Volsung.
Et kongerike under angrep.
Jeg er her, min kjære.
Du burde ikke være det. Kongeriket trenger deg i strid.
Det er et dårlig tegn at et barn fødes med en fraværende far.
Det hadde vært enda verre hvis barnet vårt ble født til slaveri.
Mine herrer, gi deres konge sverdet hans.
Han har et slag å vinne.
Kongen seiret den dagen.
Men han hadde snakket sant.
Det hviler en forbannelse over barn som er født med en fraværende far.
Nei!
Kongen hadde en bror, Som fingre har fem brødre,
men ingen er jevnbyrdige.
Mens hans brors sinne var fylt av sorg,
utnyttet halvprinsen, som han var kjent som, situasjonen
og plantet et frø som skulle ta 21 år å modne,
i viten om tålmodighetens bitterhet, men også at den bærer den søteste frukten.
Stoler du på meg?
Du er min bror, mitt blod.
Så la meg være broren du trenger.
Vi har nettopp overlevd våre fiender.
Hvis de hører at du er svak av sorg, så kanskje de angriper igjen.
Hvis de får vite at din arving er en jente, virker du enda svakere.
Da vil de sikkert angripe.
Det kan så være.
-Jeg kan ikke endre barnets kjønn. -Nei, men det kan jeg.
Min egen sønn ble født for tre dager siden.
Ta ham til deg som din egen sønn, og jeg oppdrar din datter som min.
-Jeg kan ikke. -Du kan og du må.
Tenk på din forstand, bror.
Hver gang du ser på pikebarnet vil du huske grunnen til Alvas død.
Hvordan kan du forvente å elske en slik forbannelse?
En brukket hånd kan leges.
Men et knust hjerte kan ikke det.
-Vil du elske henne som din egen? -Jeg vil det. Mitt ord er min ed.
Ja, det er en forbannelse når et barn er født med en fraværende far.
21 år senere
Det virker som du har lært alt jeg kan lære deg, prinsesse.
Jeg vil oppleve ekte strid, men den dagen virker aldri å komme.
Intet ønske kan bli sant hvis det ikke forblir hemmelig.
Så hvorfor skjuler du treningen vår fra de andre?
Hvis jeg sa det, hvordan kunne mitt ønske bli virkelig?
Jeg takker for tjenesten.
En dag kanskje jeg ber om en tjeneste i gjengjeld.
Det er nok for i dag.
Unnskyld, far.
Jeg skal trene hardere. Lengre.
Hakon.
Noen ting kan man ikke trene.
Enten har du det i blodet ditt, eller så har du ikke det.
Hvis det er i blodet ditt, så er det i ditt barns, far.
Vi skal finne det.
Finne det, ja.
Jeg vet hvor det gjemmer seg.
En dag i sorg er lenger enn ett år i glede.
Moren din. Jeg kjente henne godt.
Hvem er du?
Jeg krever å få vite navnet ditt.
Slik en lidenskap, slikt mot.
Som du minner meg om henne.
Er du av denne verden eller den neste?
Den neste. Fra Valhall, og jeg kommer med en beskjed.
Glem aldri at selv om skogen er mørk,
så finnes det alltid en sti som viser vei.
Tjenestepike, hvor er prinsesse Helle?
Helle?
Hva i gudenes navn driver du med?
Som min far befaler, min konge.
Tvinger min bror deg til å utføre en slaves oppgaver?
Han vil lære meg ydmykhet.
Det overrasker meg å høre at han verdsetter ydmykhet så høyt.
Ikke døm min far for hardt, kjære onkel.
Ikke glem byrden han har båret på i alle disse årene.
Byrden?
-En forbannelse hviler over meg. -Du? En forbannelse?
Faren min kunne ikke være tilstede ved min fødsel
fordi han kjempet heroisk ved din side.
Vi vet at gudene forbanner barn som er født med en fraværende far.
Min mors død er min feil.
Hver gang min far ser meg, blir han minnet på at jeg tok livet av hans elskede.
Han lever med den forbannelsen. Den forbannelsen er meg.
Har han fortalt deg alt dette?
Ærlighet er en annen lekse som min far lærer bort.
Ydmykhet. Heltemot. Ærlighet.
Jeg ser broren min i et nytt lys i dag.
La ilden hvile.
Fortell meg, Helle. Har du noen gang holdt i et sverd?
På min ordre.
Min bror, hva skjer?
Kjemp.
Jeg befaler deg.
Gjør som din konge befaler.
Hvorfor er hun her, bror?
-Min arving er feig, Bard. -Hakon?
Jeg frykter at han har det i blodet.
-Hør på meg, Asmund. -Kong Asmund.
Det riktige svaret til en dåre er stillhet.
Jeg hørte på deg. En gang.
Visste du at gudene sluttet å vise seg den natten da Alva døde.
Gjennom alle disse årene...
...fryktet jeg at de hadde overgitt meg, slik jeg overga min dronning.
Gudene overga kanskje ikke meg slik jeg overga min kone.
De overga meg kanskje da jeg overga mitt barn.
Min herre, Soini.
Det er som om noen har trent jenta i alle disse årene.
Din mor var den modigste kvinnen jeg noen gang har møtt.
Hun ga sitt liv for å redde folket sitt.
Hun hadde vært stolt av hva du har blitt, barn.
Like stolt som faren din er.
Faren min bryr meg ikke om meg.
God kveld, min forbannelse.
Far.
Jeg trodde at du sov.
Hvordan kan jeg sove når jeg er bekymret for deg?
Bekymret?
Selvfølgelig, for jeg vet hva som gjemmer seg i hjertet ditt.
Du ønsker at kongen var din far.
Ikke jeg.
Men på samme måte som du er min forbannelse...
...så er jeg din.
Jeg oppdro deg, ikke han.
Vet du hvorfor du ble invitert til å trene?
Du er en mulighet. Ikke noe mer.
En mulighet til å senke ferdighetene til krigerne rundt den sanne arvingen,
og forhåpentligvis hever guttens selvtillit.
-Det kan ikke være sant. -Kan det ikke?
Men akkurat som du er en mulighet, er det en mulighet for deg.
-Hvis du bare kunne se det. -Se det?
Hvis du kunne bevise motet ditt
så kunne han se deg som mer enn en støtte til sin sønn.
Hvordan?
Nei.
-Nei, det er for mye. -Det er det ikke.
Uansett hva det er, så er det ikke for mye for meg.
Hvis du noen gang har følt noe i hjertet ditt for meg, far,
så fortell det til meg.
Bare én ting skremte broren min da vi var gutter.
Og det skremmer ham fortsatt i dag.
Kraken i de druknedes hule.
Kraken eksisterer ikke.
Vi må ikke snakke slik dumskap. Vår konge har besluttet det.
Er du sikker på at de ikke eksisterer?
Er du sikker på at din elskede konge ikke forbød folk å snakke om det?
-Hvorfor skulle han gjøre det? -Fordi det er det eneste som skremmer ham.
Fordi noen menn tror at hvis du glemmer noe lenge nok, så forsvinner det.
Men det gjør det aldri.
Jeg tror ikke på deg. Vår konge frykter ikke noe.
Selvfølgelig ikke. Hvilken feiging hadde vel det?
Jeg er ikke en feiging.
Jeg er en kriger. Jeg er en trent kriger.
En ekte kriger hadde funnet ut sannheten,
og hun hadde drept udyret hvis det er sant.
Hvis du dreper det eneste kongen frykter, så ville han virkelig elsket deg.
Vel spilt, min prins. Vel spilt.
Å, hvordan godheten skriker...
...og ondskapen hvisker.
-Kusine, kan vi snakke? -Ikke nå.
-Men det må skje nå. -Da må du bli med meg.
Hvor er du på vei?
På et eventyr.
Helle, si at vi ikke skal dit jeg tror at vi skal.
Du sa at jenta skulle komme alene.
Regnet faller ikke på bare ett tak.
En uventet glede da.
Så det blir ingen vanskeligheter, hva forventer du, bror Bard?
Jeg forventer at verken jenta eller gutten forlater grotten i live.
Har jeg forklart nok?
Asmund kommer til å angre på at han lot ballene sine krympe av sorg.
Fordi du kommer til å være hans eneste arving, prins Bard.
-Betaler jeg for begge to? -Bare en av dem.
Min kriger er stolt av sitt arbeid,
og med en slik jente skulle han også finne stor glede.
Men hvis ditt hjerte ønsker å vise nåde...
Nåde er for de svake. Ser du på meg som svak?
Hørte dere ikke ordrene deres?
Helle! Helle!
-Jeg går inn. -Hva?
Hvis du ikke vil bli med, kan du gå hjem alene i mørket,
og be om at ulvene ikke finner deg og river deg i stykker.
Helle!
Helle, vær så snill, jeg må fortelle deg noe.
Jeg vil ikke være konge.
Har du mistet forstanden?
Min far har mistet forstanden hvis han tror at jeg er hans arving.
Jeg ville vært en forferdelig konge.
Prøv å si at jeg tar feil uten å le.
-Hakon ... -Det er sant. Vi vet det, begge to.
Lordene vet det, og kongen vet det også.
-Du kan lære. -Jeg har bevist at jeg ikke kan det.
Jeg har bevist det hver dag.
Jo lenger det fortsetter, jo mer vil jeg bevise det.
Jeg er ikke modig. Jeg er ikke djerv.
Jeg er ikke sterk.
Men jeg er smart.
Jeg har en hjerne, og jeg vet hvordan jeg skal bruke den.
-Den sier hvem som skal bli neste konge. -Hvem?
Du, min kjære kusine.
-Nei... -Ingenting er sterkere enn en ekte venn.
Vær så snill, Helle. La meg vise deg hvem du egentlig er.
Den sanne arvingen til kongeriket Volsung.
Hva var det?
-Kraken lever. -Kraken?
Helle.
Far. Far.
Helle.
Helle!
Hakon?
Helle!
Søvn er dødens fetter.
Jeg har sovet alle disse årene, Helle.
Unnskyld.
Å se på deg er som å se din mor.
Hun var en stor kvinne. Bedre enn meg.
Jeg har vært feig og gjemt meg fra sannheten altfor lenge.
Tilgi meg.
Mer enn det, la meg gjøre opp for det.
Gjøre opp?
Hakon.
-Jeg skylder deg en unnskyldning også. -Far...
Nei, jeg er ikke din far.
Jeg burde heller aldri ha latt deg bære den byrden.
Far.
Far?
Løp!
Ditt rike trenger deg mer enn noen gang, min dronning.
Løp! For Volsung! Løp!
Drep dem.
Når den gamle månen forsvinner,
kan den nye månen endelig stige.
Hvor er hun?
Vi må drepe henne.
Vi trenger ikke å drepe henne.
Vi trenger bare å gi henne skylden.
Kom. Vi må brenne broren min.
En knute bundet av en vis mann...
...må ikke løses av en dåre.
Du må fullføre det faren din ikke klarte.
Din mor ga gladelig sitt liv for å redde sitt folk.
Jeg bar henne selv til Valhall.
I samme øyeblikk som vi forlot denne verden begikk din far en feil.
En feil som bare du kan rette opp.
Hvordan?
Sannheten har en farge. Løgnen har flere.
Vis din virkelige farge, så vil verden tro på deg.
Men først, overlev.
Jeg tar med meg din far i kveld.
Men ikke deg.
Overlev, så møtes vi igjen, Helle.
Den sanne arvingen til kongeriket Volsung.
Lord Soini.
Prins Bard.
Prins?
Er jeg ikke din konge nå?
Hvis du ikke synes at en forræder skal herske over Volsung.
Jeg ville aldri knelt for en forræder.
Halvprins.
Dette er ikke tiden, men vi må diskutere din posisjon.
Skal vi si i morgen?
La oss møtes her.
Kammerset mitt. Det tilhørte Asmund.
Men etter at hans kropp er brent...
...tilhører det meg.
Som alt annet i Volsung.
Hva ville han?
-Drepe meg. -Hvorfor?
Fordi jeg vet hva han vet.
Volsungs sanne arving er en dronning.
Ikke en konge.
Samle sammen våre mest trofaste menn.
Etter begravelsen forlater vi stedet
og gjennomsøker hele verden til vi finner vår dronning...
...og fører henne hjem.
At Helle skulle ta kongen vår fra oss.
At hun ville drepe min bror.
Jeg skulle ønske at dette var et mareritt.
Som blodlinjen krever,
som gudene kommanderer,
skal jeg være deres nye konge.
Men først...
Farvel, min bror.
Seil til Valhall.
Når tørsten din er slukket, skal jeg mette deg.
Kom, mitt barn.
Spis deg mett ved mine føtter.
Soppen har en kraft.
Synet ditt blir uskarpt...
...og renser sinnet.
Sulten din er mettet,
men ensomheten vil ødelegge deg.
Jeg kan få slutt på ensomheten din.
Jeg kan ta deg med til foreldrene dine, mitt barn.
Du holder din fars sverd.
Omfavn det med sjelen.
Kjenn varmen fra hans kjærlighet.
Ja, la sverdet skjære dypt inn i deg...
...så fører jeg deg til Valhall!
-Er det ferdig? -Ikke ennå, min konge.
Min bror elsket et sverd.
Men fantasien var aldri hans sterke side.
Min edle bror,
som bærer videre min edle fars edle arv.
Store ledere, min konge, akkurat som deg.
-Passer den? -Det passer på meg, min konge.
Ta den på.
Vakkert.
Hvis min konge er fornøyd kan jeg lage fler.
Nei, du skal aldri lage fler.
Vær så snill!
Hvis du ser broren min, hils ham.
Dette hodet passer godt nok.
Så er det et annet som passer bedre.
Hun er allerede død.
Er du sikker?
Hvordan kan hun overleve alene? Hun er bare en jente.
Du lovte meg kroppen hennes.
Jeg venter fortsatt, så send ut mennene dine.
Gjennomsøk kongerikene.
Gi meg hodet hennes hvis hun er død.
Vis dere, feiginger.
Slåss, eller bli dømt av Oden.
Hvorfor skulle vi slåss mot deg?
Vis våpnene deres.
En mann som er klok som en orm kan være like harmløs som en mus.
Vi trenger ikke noen våpen.
Hvis ikke vi trenger våpen, så trenger ikke du det.
-Du kan legge ned sverdet ditt. -Aldri.
Som du vil. Da går vi videre.
-Stopp, eller så dreper jeg dere! -Hvorfor?
Hvorfor vil du drepe oss? Hvorfor drepe noe? Mann eller beist.
-Så hvorfor lyver du? -Lyver? Om hva?
-I det minste om våpnene dere. Hvor er de? -Vi har ingen våpen.
-Beklager å skuffe deg. -Løgner, hvordan jakter dere?
-Lett. Vi jakter ikke. -Dere jakter ikke?
Hvordan spiser dere? Man kan ikke overleve uten kjøtt.
Og allikevel står jeg her.
Min far levde 86 år på denne jorden,
og jeg skal leve lengre enn det.
Hvor mange vikingfedre levde så lenge?
Vil du dele neper med oss?
-Jeg har nok mat. -Ikke vær redd. Vi skal ikke spise dem.
Neper.
Hvor lenge har dere vært her?
Noen måneder.
Men hvor kommer dere fra?
Over alt. Vi følger innhøstingen.
Hvor enn den vokser, dit reiser vi.
Nord om sommeren. Sør om vinteren.
Vi er reisende.
Og reisende bærer ikke våpen?
Reisende trenger ikke våpen.
Hvem er kongen deres?
Og han. Han også.
Og hun er en dronning. Hun også.
Vi er alle konger og dronninger. Vi er alle likestilt.
Du har ikke spurt meg om noe.
En sang blir bare hørt når den synges. Det kan vente.
Kan jeg overnatte?
Den første natten er du en venn.
Den andre natten er du søster.
-Takk. -Dette er like mye ditt som vårt.
Bli så lenge du vil.
Danse?
-Nei, jeg gjør ikke det. -Jo, dans.
Ja!
Ro deg ned. Panikken gjør bare at du dør raskere.
Jeg har mye å fortelle før det.
Vær så snill, ikke vær egoistisk.
Vet du hvorfor jeg kalles halvprinsen?
Asmund og jeg hadde samme mor.
Men min far var sykelig.
Mens Asmunds far, kongen, slåss i et fjernt land,
angrep min blodfar Volsung og voldtok moren vår.
Ingen vet om det.
Ingen våger i hvert fall å snakke om det.
Våre gleder er overfladiske.
-Vår sorg stikker dypt. -Dessverre, ja.
I 21 år har jeg ventet på en større nytelse enn dette.
Det er lett å kappe halen av en død ulv.
Og vår ulv er endelig klar til å dø.
Nok?
Ikke i nærheten.
Vi reiser i morgen. Den siste natten krever det største bålet.
Og den største feiringen.
Fortsett huggingen.
Helle?
Jeg er glad for at du er her.
Hvordan er det?
Hva?
Å bruke et blad til annet enn tre.
Det er ikke det jeg forventet.
Du tror at det blir spennende.
Et eventyr.
Så dør noen.
Noen du elsker.
Og i det øyeblikket...
...innser du at det ikke er en lek.
Det er slutten.
Og ingenting som skjer etterpå blir det samme.
Du trenger aldri å slåss igjen, Helle.
Du er trygg her hos oss.
Trygg med meg.
Jeg trenger ikke å bli beskyttet.
Jeg vet det.
Men kanskje du kan late som...
...for min skyld?
Noen ganger...
...vil jeg late som jeg er noen andre.
Når jeg ser på deg...
...tror jeg at jeg kunne være det.
Hei, venner.
Hvis det er mat dere vil ha, så har vi nok til dere.
Drikke også.
Dere kan slå følge med oss hvis dere vil.
Helle! Nei!
-Helle! Nei! -Slipp meg!
-Ikke drep! -Slipp meg!
Du skjønner ikke. De kommer tilbake med en hær som dreper oss alle.
La dem komme tilbake.
Vi er langt vekk herfra da.
Det er du også.
Du er en reisende nå.
Du skal underholde meg.
Forsyningene minker.
-Det er lite mat igjen. -Jeg vet.
Burde du ikke gi deg avsted for å voldta og plynde?
-Har vi ikke husdyr? -Grisene ble slaktet for lenge siden.
Du forventer vel ikke at vi skal spise hestene?
Min konge, selvfølgelig skal vi ikke spise hestene våre.
Hva slags monstre tror du at vi er?
Vi spiser kvinnene dine.
Du har nok.
Vi begynner med de som er for gamle til å føde barn og jobber oss nedover.
Man drømmer om alt man skal gjøre når man oppnår ekte makt.
Men den drømmen er et mareritt.
For makten krever at du har gjort alt du drømte om.
Hva er igjen bortsett fra tomheten?
Hva mer forventet du?
Litt mer.
Er det mer du higer etter?
Eller er det henne?
Du vet at hun er der ute.
Du vet at du aldri kommer til å ha fullstendig makt
før hun er i Valhall.
-Har vi nok menn? -Mer enn nok for en jente.
Raskere!
Vi fant henne. Hun er ikke alene.
Forbered dere på kamp.
Vi ber om skogens velsignelse av disse to barna,
slik at de får føle glede og fred fra denne dag til slutten.
Som en.
De ga et løfte til hverandre som barn.
Et løfte han gjerne hadde holdt hvis han ikke hadde møtt deg.
Det er ikke rettferdig.
Å knuse hjertet hennes hadde vært det?
Noen av oss er dømt til å elske de som ikke kan elske oss.
Hvis vi kan overleve det, så kan vi overleve alt.
Når hjertet blir knust, styrkes sjelen,
hvis vi er modige nok til å gi slipp.
Du er modig, Helle.
Dette vil ikke ødelegge deg. Det gjør deg sterkere.
Den styrken vil ikke komme fra en annen mann.
Den styrken kommer innenfra.
Vis deg!
Helle.
Asmunds datter.
Den eneste og sanne arvingen til kongeriket Volsung.
Vi knelter foran deg og gir våre liv i din tjeneste,
slik vi gjorde med din far og hans far før det.
Visste du at han var min far?
Alltid.
Og jeg holdt hans løfte, som var min plikt,
men jeg kan ikke være stille lenger.
Min konge hadde ikke villet det.
Og Bard?
Det er som om han er besatt av Loke.
Volsungblodet i årene hans ble ødelagt av syklingens blod.
Du ser alle som er fri fra Volsung.
Vi flyktet...
...med håp i våre hjerter...
...at vi en dag ville finne vår dronning
og sammen ta tilbake det som er vårt.
Lord Soini, du smigrer meg.
Husker du at jeg kom til å be om en tjeneste?
Dette er den tjenesten.
Jeg kom ikke hit for å smigre min dronning.
Jeg kom hit for å oppfylle din skjebne.
Dåren ligger våken om natten og bare tenker på problemer.
På morgenen er han utmattet og ingenting har endret seg.
Hvis du prøver å flykte fra din skjebne, vil du bare finne døden.
Og hvis jeg tar denne kampen, finner jeg ikke bare død der også?
Ikke bare min egen, men deres også.
Å ikke prøve. Å gi opp. Det vil drepe dine modige menn.
Livet er godt her. Det finnes en annen vei.
Det gjør det, men ikke for deg.
Du er en leder.
Ledere gir, de tar ikke.
Du må ta med det du har lært til folket ditt.
Del kunnskapen, slik at deres liv kan bli bedre.
Det er din skjebne, Asmunds datter.
Den sanne arvingen til kongeriket Volsung.
Korn etter korn blir til brød.
Stein etter stein bygger et slott.
Kriger etter kriger utgjør et kongerike.
Hvem snakker hun med?
De sier at vikinggudene snakker med konger og dronninger.
Snakket hun med en gud?
La oss håpe det, for alles skyld.
Lord Soini.
Si til mennene dine at deres bønner er hørt. Vi kjemper.
De er dine menn, min dronning, og det er jeg også.
-Lojal til døden. -Jeg må kanskje kreve det.
Vi er underlegne i antall, det er sant.
Men hver mann er verdt et dusin syklinger.
Når vi kjemper for deg, kjemper vi for Volsung,
og friheten til våre kvinner og barn vil styrke oss.
Vi kjemper ved din side.
Nei.
Din fiende er vår fiende.
Vi er ikke trygge før de er beseiret.
Vi kjemper for deg, Helle.
Jeg har kjempet tidligere.
Våre barn har aldri opplevd krig, men vi eldre har det.
Jeg vet hva som venter på slagmarken. Jeg har sett det med mine egne øyne.
Man glemmer aldri det.
De elsker deg.
De sier ikke noe, men det gjør ikke du heller.
Hva sier du?
Skogen er ikke et hjem. Hjertet ditt vet det.
De vil ha et hjem.
Alle menn og kvinner trenger et hjem.
Å vandre, stadig fortapt, er ikke riktig.
Jeg kan tilby dere et hjem.
Hvis vi slår sammen mitt rike med deres skikker
kan vi skape et nytt og større rike.
Det største verden noensinne har sett.
-Er det det dere vil ha? -Du vet allerede svaret.
Du trenger ikke å spørre.
Vi har vært fri.
Vi er fri fordi vi står sammen.
Hvis det er dette vi, sammen, ønsker,
så vil jeg kjempe for det til mitt siste åndedrag.
Bard!
Alle kommer ikke til å se morgendagen.
Men dere skal vite dette.
Hvis du dør...
...vil dere bli snakket om som de i himmelen...
...som stjerner.
Fordi vi er lyset!
Gå. Drep ham.
Togrimm! Ulf!
Følg dronningen deres.
Min bror måtte betale for din død.
Jeg skal drepe deg i dette livet,
så han kan drepe deg i Valhall.
Igjen og igjen.
Hei, min forbannelse.
Tror du virkelig at du kan drepe mannen som oppdro deg som sin egen?
Har du det i deg?
Du stjal meg fra min ekte far.
Du slaktet ham, som den feigingen du er.
Frykt hevnen fra alle du har forurettet.
-Du lovte meg kongeriket. -Jeg gjorde det.
Men for hvor lenge?
Du kan ikke herske. Du følger andre.
Og du skal følge Asmund inn i din død.
Våget du å drømme om at du skulle beseire meg?
Og så? Skulle du herske som dronning?
Du? En kvinne?
Gudene ville aldri tillatt det!
Jeg er Helle. Asmunds datter.
Den sanne arvingen til kongeriket Volsung.
Gudene kan kanskje stoppe meg...
...men ingen mann kan gjøre det!
Alle kommer ikke til å se morgendagen.
Men dere skal vite dette.
Hvis du dør...
...vil du bli snakket om som de i himmelen...
...som stjerner.
Nei!
Vår dronning.
En mark finner ingen glede i fuglesang.
Si meg, søster, hvordan kan du elske en dronning som ligger med mannen din?
Ja, det er en forbannelse for et barn å bli født med en fraværende far
Norske tekster: Anders Svendsen